XVII век, Канге, провинция Хамкьонг
Когато мракът стане по-дълбок,
когато лъчите на луната почти се загубят,
и стават едно с лунните сенки,
те проникват навън.
Защо го правите? - Кой пресича границата посред нощ?
Ние сме…
Вампири. Те не са хора.
Атака!
Сърцата им бият, но във вените им не тече топла кръв.
Нараняваш ги, но раните им зарастват.
Вечни са, могъщи като диви зверове.
Имат живот, но не живеят,
нито пък са мъртви.
Приличат на хората, но не са и хора.
Те са чудовища кръвопийци.
Бяха вампири.
Гладни чудовища, търсещи плячка,
които планираха да потопят 8 провинции на Чосон в кръв
чрез бунт.
Спешно е! Пратете съобщение до столицата!
Предупредете жителите на Чосон.
Трябва да се пазят от чудовищата в столицата,
които прекършват вратове в търсене на кръв.
Ако не искате да станете жертви,
пазете се от чудовища в тъмното, чакащи да забият зъби в шията ви.
Тези чудовища биват наричани…
Вампири.
МАРМАЛАД ОТ ПОРТОКАЛИ = Епизод 5 =
Чонг Джемин, ти си учен човек,
как може да хвърляш книгата така?
Това книга ли е?
Вампири в столицата? Може ли да е истина?
Неунищожими, силни като диви зверове.
Щеше да е хубаво да видя някой от тях.
Можем да се обзаложим…
Вярваш на тази история?
За това говорят по улиците и пазарищата.
Не те ли е срам? Тук сме в университета Сонгюнгуан.
Не си ли чувал за призраците на Сонгюнгуан?
Например за онзи от 4-тата стая на библиотеката…
Трябвало е да ни разменят от раждането, нали?
В смисъл?
Трябвало е да се родим в различни семейства.
Ти в моето, а аз в твоето.
Хан Шиху като воин и Чонг Джемин като човек на науката.
Виж каква красива поза на четящ.
Идеалният син, който семейството ми винаги е искало, седи точно тук.
Колко тъжно. Истинският син е загубеняк с лош характер.
Какво правиш? - Поиграй с мен.
Учените могат да имат приятели, но не и безотговорни такива.
Обичам да съм с приятели, но обикновено не съм. Нали?
Защо да не проведем една битка?
Това ли е умението в бойното изкуство на начетените? Напреднал си.
Жалко. Би могъл да бъдеш велик воин.
Само ако не беше онази болест…
Млади господарю!
Лекарството.
Ставай! Как не те е срам?
От подобно малко нещо да си на легло!
Младият господар…
Да не си жена? Как може един мъж да припада от капка кръв?
Как може в семейство на воини да се роди такъв слабак?
Ти си срам за нас.
Скрий това! Ще те накажат, ако те видят с тази книга.
Не ми пука какво ще е наказанието,
но ако ще е заради тази глупост, няма да е весело.
Къде отиваш? Ще останеш навън цяла нощ?
Подготвих скривалище.
Без мирис на книги и мастило.
Трябва ни свеж въздух.
Скривалище?
На север от гората на Панчон.
Ще ти хареса, само имай търпение.
Има ли някой? - Ти дойде.
Боже, закъсняхме.
Докато го гледаш как пише, всичко се разиграва пред теб!
Историята просто си върви
и не спира.
Когато започне…
Дори няма да разбере, ако убият 12 души около него.
Това е доста любопитен разказ.
Този глупак!
Пикантерии значи, а?
Не можеш ли да разкажеш нещо хубаво, неграмотнико?!
Какво каза? - Далбау.
Да пишеш история не е като да дрънкаш глупости.
Знаеш ли каква мъка е?
Оставете го! Едва ли някога е виждал гъските да летят в небето.
Бом, това да си най-старият,
не значи да си най-велик.
Защо се държите като обикновени човеци?
Не взимайте от тях лошото.
Помолих ви да се съберете, защото в Докбангол
са открили 20 трупа, останали без капка кръв.
Без капка кръв?
Сигурно е кланът Уонсангу от Хуасауон.
Хуасауон
Ти дойде, Мари?
Никой не се сети да ми донесе от тези.
Подарък!
Толкова са красиви!
Били са нападнати!
Ами златото? - Съжалявам.
Почти бяхме успели…
Ако бях предала тези 80,000 и картата, щяхме да спечелим.
Битка за по-добра кръв…
Толкова много усилия вложих, а накрая вие ме проваляте!
Убийте ме!
Ако са заловили Хоте жив, значи знаят кои сме, нали?
Мисля, че така или иначе вече знаят.
Ако бяха успели да ни направят засада…
Възможно е някой да ги е информирал.
Джехи! - Да.
Изпрати Хакби.
Имате ли някое място предвид? - Претърсете Панчон.
Тези глупаци оцеляват чрез мръсната животинска кръв,
живеейки като паразити сред хората.
Като гнусни роби.
Имаме резултат от аутопсията на трупа от Йонан.
10 от телата имат бели кости, останалите 10 са изгнили.
Но успяхме да ги проучим добре.
Не беше открита кръв.
В телата не е останала никаква кръв? - Да.
Не открихме точна причина за смъртта,
но имаше белези от зъби на шиите им,
както и по цялото тяло.
Зъби! - Следи от остри зъби.
Получихме съобщение от границата.
Става дума за тайната кореспонденция с краля от Хамкьонг.
Огромно количество злато и военни принадлежности
били намерени на границата, но нямало живи хора.
Не е било човек.
Значи…
Вампир.
Вампир!
Пратете хора из градовете и съберете информация.
Трябва да се заемеш с този проблем лично
и всичко трябва да стане тайно.
Да, министре, ще го направя.
Днес вегетарианското си го бива!
Да, вкусно е… вкусно.
Какво е животът! Достатъчно е да си споделим купичка храна.
Какво искат онези от Уонсангу, че го преследват така?
И аз чудя. Нали ще живеят още 1000 години.
Тъпчеш се, а никога не ти е достатъчно. Алчност.
Хубаво е, че разпространихме малко информация.
Ще обиколи всички по границата. - Да, това беше добър ход.
Чосон се превърна в бойно поле заради вампирите.
Току-виж се случи някоя и друга инвазия над Манчу.
А тия вампири си ги бива в създаването на хаос.
Ако всички хора
бяха като мен, нямаше да има войни!
В мен има само мир.
Мир! Колко грандиозно.
Просто те е страх да гледаш войни и реки от кръв, нали?
Защото може да ти се прииска човешко.
Нали? - Ти…
Достатъчно!
Хванали са вампир на границата,
но за жалост
са намерили и купчина от неговата плячка.
Има ли светкавици, ще има и гръмотевици.
Всички трябва да внимават много.
Пратете съобщение до всички.
Не бива да нарушаваме законите.
Защо се тревожиш?
Войниците не могат да дойдат в Панчон.
Да, ако се крием тук,
ще бъдем невидими.
Горчи ли?
Този магически лек ни помага да живеем на дневна светлина.
Мисли за него като за нещо с вкус на слънчева светлина.
Така е по-поносимо. - Умничкото ми то!
Ето…
Добре дошли!
Няма проблеми, нали?
Ето. Зеленчуците са тук!
Какво ви води насам?
Защо не виждам Хан Шиху?
Знаеш ли какво е да учиш в Сонгюнгуан?
След като учи там,
той не бива да посещава места с лоша репутация,
но се говори, че го прави. Така ли е? - Моля?
Съквартиранти сте, а не знаеш?
Доведи ми Хан Шиху до изгрев слънце!
На север при Панчон има скривалище.
Трябва да е някъде тук. Моля те, бъди тук.
Как се казваш?
Как… се казваш?
Дори сега…
Не. Законът разделя мъжете от жените.
Защо спря? Побързай, върви по пътя си.
Отрова!
Отровената кръв трябва да се премахне.
Защо?
Тази кръв…
Това е човешка кръв.
Човешка кръв…
Хей, ти! Добре ли си?
Ранен ли си?
Не си…
отивай.
Как се казваш?
Името ти…
Какво е…
Част съм от вампирски клан, но не съм вампир.
Кланът ми не се докосва до човешка кръв.
Как е? - Отровата е премахната навреме,
не се е разпространила. - Погрижете се за него.
Ти! Ела при мен!
Ще приема всяко едно наказание.
Признаваш ли, че посещаваш срамни места
и се държиш неподобаващо?
Съжалявам.
Трябваше да те разпитам, но ми бе отправена друга молба.
Затова този път няма да те накажа.
Хан Шиху, трябва да внимаваш с избора си на приятели
и да се фокусираш върху уроците си.
Простете ми.
В Сонгюнгуан всички трябва да са равни.
Как може някой да погази правилата,
само защото баща му е твърде могъщ? - Какво…
Накажете ме, за да не опетня честта на Сонгюнгуан.
Моля? Това…
Добре ли си?
Шиху. - Добре ли си?
Както виждаш…
Добре си, защото отровата бе премахната навреме.
Виж сега…
Ще полежиш няколко дни и ще ядеш попара, ясно?
Другиден е ден за месо.
Не го яж. - Защо?
Просто така. - Къде ходиш всяка вечер?
Все пак… - Тайна.
Откога не сме яли месо? Направо се топи!
Необходимо ни е! Трябва ни сила, за да учим.
Разбира се!
Как ще поумнеем, ако сме само на зеленило?
Ще побързате ли?
Е по-бързо не може. - Моля ви!
Все едно не сте яли друг път! Не може да нахлуете ей така.
Даже нямам сили да стоя прав. - Май е готов. Ще излезеш ли?
Направо ще се изпусна… - Ще излезе!
Този път…
Ако толкова бързате, свършете си работата там.
Отворено е! Не виждам никакъв проблем.
Какво е това нашествие по храстите?
Ще има доста за събиране. - Друг път!
Дори кучетата не ядат лайна на ученици.
Леко ви съжалявам.
Май още нямате сили да вървите като хората.
Не… - Понеже много са на легло,
нямаме достатъчно хора, за да разследваме.
Радвам се, че поне ти си здрав.
Просто имах друга работа по същото време.
Несъмнено, част от проблема е неистовото желание за месце.
Лакомни ученици! Смешна работа!
Какво да кажем за бедните?
Някои от тях никога не са опитвали месо.
Как сте посмели да направите това с месото за Сонгюнгуан?
Казах ви, че не съм направил нищо.
Как смееш да си търсиш извинения?
Заради животни като теб, сега тук е пълно с болни ученици.
Не знам нищо. Пратих от същото месо
и в една богаташка къща.
Проверете и ще видите.
Тишина!
Мисля, че трябва да приемем думите му за истина.
Може проблемът да не идва от месото.
Ти си тук.
Чух за проблемното месо в Сонгюнгуан.
Сигурен съм, че доставчикът му е направил нещо.
Не. Не е вярно!
Ще решим проблема според законите на Панчон.
Отведете тези двамата! - Не…
Не съм аз! - Вижте…
Татко!
Била си от семейството на месарите.
Месарка е.
Не!
Не е възможно! Някой ме е натопил!
Татко!
Защо трябваше да си месарката?
Тя не е богата жена. Имах подозрения,
но как…
Проклети хора!
Как смее една проста жена…
10 дни.
4 дни е максимумът, през който можеш да издържиш без кръв.
Лекарството е по-належащ проблем. Ако не се взима на всеки 3 дни,
слънцето ще те унищожи… - Затова трябва да действаме!
Нима не го знаем?
Последния път беше преди 2 дни!
Тук вече е различно. - Някой просто е заложил капан.
Говорим за Сонгюнгуан! Било е масово натравяне!
Той няма да се отърве лесно.
Даже има заповед да не му дават вода за 10 дни.
Какво ще правим?
Спокойно.
Не искам кланът да бъде отговорен за това.
След 3 дни ще намеря решение.
Как би могъл сам да…
В най-лошия случай ще напусна.
Как така?
Ти си важна за Панчон.
Къде ще отидеш, ако ни оставиш?
Ти ли забърка това? - Кое?
Другиден е ден за месо. Не го яж.
Защо? - Просто така.
В деня за месо лекарствата свършиха
а вратата на тоалетната се развали.
Даже вратата се развали?
Ако бях прибавил ханмьон, щеше да е още по-голяма бъркотия.
Какво? - Сложих ги в тенджерата с ориз.
Тези скъпи малки билки. - Пошегувал си се?
Те са прекалено отдадени на ученето.
Хубаво е човек да се прочисти отвътре.
Забавно е.
Хан Шиху, заради теб ще накажат друг човек.
Не помисли ли за това?
Я стига.
Какво има?
Нищо.
Какво изобщо си мислел?
Защо не се стегнеш, за да си вземеш изпита?
Не знам дали ще вземеш и годишните!
Нямам и намерение! Няма да се явявам на държавния.
Защото знам, че ще бъда предизвикан да го взема.
И ако това стане, няма да мога да контролирам живота си.
"Ако не може да се постигне лесно, ще действам по свой начин."
Татко.
Мари.
Това момиче!
Моля ви, моля ви!
Само малко…
И теб ли искаш да завържат, пачавро?
Пусни я.
Пусни и мъжа. - Дадени са ни други заповеди.
Той не е виновен.
Ще докажа, че този човек е невинен.
В Сонгюнгуан се случи нещо съвсем различно.
Каква беше причината?
Няма да ти се подчинявам.
Аз бях.
Аз…
В деня за ядене на месо сложих билки,
които предизвикват диария. - Какво?
И после дойде да разпитваш?
Не мога да повярвам! Тези богаташи…
Искам да го пуснете веднага!
Хан Шиху, трябва да докладваш.
Какво прави снощи? - Говорих с началника от Сонгюнгуан.
Отговорникът за онова нещо трябва да бъде наказан.
За какво става дума? Разкажи ми подробно!
Вярно ли е?
Попитах дали е истина.
Съжалявам.
Невъзможно!
Защо?! Защо си сложил онези билки там?
Виновникът не е той. Хан Шиху е…
Направих нещо много лошо.
Можете да ме изключите от Сонгюнгуан.
Хубаво е да се опитваш да защитиш свой приятел,
но да признаваш вместо него,
не е добро поведение за един учен човек.
Поради тази причина
ще те отстраня за 2 месеца.
Господарю! Защо…
Шиху…
Янг Пьонг, отпрати неканения гост.
Посипи малко сол срещу уроки.
Ще остана тук известно време. Отстранен съм от Сонгюнгуан.
Отстранен! Изритали са те?
Не, отстраниха ме. Оставането ми тук е тайна.
Не казвай на семейството ми, че ако разберат…
Минахме през много неща, докато стигнем до чая.
Съжалявам за всичко, което ти причиних.
Не знам дали това ще помогне…
Безупречна си, благодаря.
Татко, можете да ме повикате по всяко време,
ще държа водата на огъня.
Добре. Върви.
Да.
Сигурно много се гордееш с нея.
Не може да не обичаш децата си.
Дори в моите очи тя е перфектна.
Наистина е безупречна.
Бих искал да довършим предишния ни разговор.
Очаквах това.
Разговорът за сватбата беше интересен.
Синът ти е един от най-добрите в Сонгюнгуан
и казват, че е много добър човек.
Според закона.
Радвам се, че го приемаш с удоволствие.
Според закона.
Господарят иска сурово месо?
Да. - Как му хрумна?
Не е ял сурова храна от малък.
Сигурно вкусовете му се променят. Даже щял да отиде сам до магазина.
Аз ще се погрижа.
Татко!
Искали сте да седнете на масата, веднага щом се приберете.
Хапнете си.
Можа ли да получа малко прегорял ориз?
Да, забравих да…
Бързо, бързо!
Да, точно така! Още!
Господарю!
Какво правите?
Нямах търпение да видя Пунги.
Да, той така ми се радва.
Нали?
Къде се перат дрехите?
Какво?
Чувала ли си поговорката?
Онзи, който причинява проблем, сам трябва да го разреши.
Заради теб на дрехата ми има петно, значи ти трябва да го махнеш.
Никога ли не си прал преди?
Благодаря.
За какво?
Ти освободи баща ми,
измъчваха го, макар че не беше виновен.
Чух, че са изключили от училището истинския виновник.
Платих дълга си.
Какво? - Когато ме ухапа онази змия,
ти премахна отровата.
Какво гледаше тогава? - Какво?
Под дърветата, какво гледаше там?
Звездите.
Глупости. Как ще видиш звездите посред бял ден?
Можеш, ако си търпелив.
Не е хубаво да се подиграваш с мен.
Родена си в обикновено семейство.
Прекалявам ли?
Не.
Живея в Панчон и се занимавам с рязане на месо.
Истинска месарка съм си.
Ти ме описваш като обикновена, защото така ме виждаш.
Не съжаляваш ли, че водиш такъв живот?
Хората си имат свой свят
и моето място сред тях е такова.
Но боговете са ми отредили и друго.
Ако човек мисли за себе си като за боклук, ще бъде такъв.
Но ако е като мен,
ако се смята за нещо незаменимо, ще е незаменим, нали?
Ето.
Долпа!
Колко издърпа? - Какво искаш?
Нямаше ме 10 дни и вече ми се ежиш, а?
Смяташ да ми вземеш работата ли?!
Говори, след като го видиш.
Искаш да останеш без глава?
Това нещастно комарче…
Сигурно си взел подкуп, нали?
Аз… парите…
Ти момче ли си, или си момиче?
Тялото ти е по-скоро момчешко.
Но знае ли се?
Очите ти казват истината.
Има красота, която не можеш да скриеш.
Хей, ти!
Като бронзовите монети се печелят така лесно, става скучно.
Миризма на кръв.
Чудех се откъде ли идва, а то било от касапина.
Казвай! - Има спешни заповеди от Гауибанг.
Дай ми месото… - Няма ли да сведеш очи?
Хайде да я научим на един урок, а?
Това…
Стига!
Отдръпнете се! - Май не мога.
Лошо ви се пише, ако се забърквате с отрепки.
В Чосон има закони както за богатите, така и за бедните.
Но да кажем, че сега не действат. Давайте.
Ще пострадате!
Да си купиш лекарства.
Месарката.
Мисля, че ми е рано да се женя.
Аз ще реша кога е дошло време.
Татко… - Искаш да сложиш край на рода ни?
Слабак като теб няма да успее
да влезе в училището за бойни изкуства.
Искам да те сродя с велик воин,
близък до кралицата.
Ние сме дали много воини на страната си,
а неговата дъщеря е изключително талантлива.
Татко, аз не…
Не може да посрамиш предците!
Не разбираш ли, че сватбата е последният ти шанс?
Не искам.
Какво е най-доброто, което може да направи най-големият син?
Да се ожени и да продължи рода. Очаквах повече от теб.
Какво да ти дам? Днес сме само двамата.
Да погледаме звездите
не беше толкова лоша идея.
Защо не ми кажеш?
Какво?
Причината, поради която
си против сватбата.
Семейството урежда въпроса и ти просто приемаш.
Никога не си се опълчвал на баща си.
Коя ли има предвид?
А аз я намерих.
Намерих онази, за която искам да се оженя.
В момента, в който я видях, разбрах, че е тя.
Значи… - Ти имаш ли такава?
Какво се крие в сърцето ти?
Тя е като диво зверче.
Или като диво цвете.
Сякаш не е от този свят.
Не е от този свят…
И аз се почувствах така.
Има нещо неестествено в нея.
Сякаш е дух от горите.
Момиче, което вижда звезди
посред бял ден.
Срещнах такова момиче.
Бг субтитри: GFotaku и mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015